Carrie Bradshaw kender god sex (og er ikke bange for at sporge)
Bvadr-faktoren
På fine efterårsdage ter newyorkere sig, som var det deres sidste.
- Jeg tager en til, hvis du gør. - Du lokker.
- Jeg ventede! - Du sagde ved trappen.
Jeg stod ved trappen.
- Ja, nede i undergrundsbanen. - Du forklarede ikke vejen.
- Det er os om 30 år. - Hold op.
- Sådan bliver vi aldrig. - Vi har været sådan.
Det var dengang.
I fremtiden vil jeg ikke være sådan.
Det bliver du heller ikke.
Så siger vi det. Er der andet, vi ikke vil?
Du skal ikke betale for øllet. Det mener jeg.
Din tur.
- Jeg vil ikke være din mor. - Den er god.
- Jeg vil ikke sløse. - Jeg vil ikke være humørsyg.
- Det er sjovt. - Jeg vil ikke miste dig igen.
Selv om alt det andet ikke holder, er det det vigtigste.
Jeg vil heller ikke miste dig.
Vil du gifte dig med mig?
Mener du det?
Ja. Vil du?
Ja!
Nogle par skal sige nej
før de kan sige ja.
80 gader og en verden derfra
nød jeg traktementet hos Aleksandr Petrovsky.
Smukt. Hvad er det?
Bærrene.
Den har jeg skrevet til dig.
Hvad? Det passer ikke.
"La femme avec les yeux lumineux".
"Kvinden med de strålende, funklende øjne".
Det er det klammeste, jeg har hørt. Bvadr!
Jeg tør ikke engang kigge på jer.
Det lyder gammeldags. Det 18. århundredes Rusland.
Jeg bor i New York nu. Det er romantisk at få tilbudt et togsæde.
Nemlig.
Vi hungrer efter romantik.
Jeg hungrer ikke. Smith ringer hver aften fra LA.
- Telefonsex tæller ikke. - Jeg drikker vin imens.
Hvad gjorde han ellers?
Der var en ting til.
Men så skal I høre et "bvadr".
Ti stille.
- Den der sang, han skrev... - "Bvadr".
Den havde en titel.
"La femme avec les yeux lumineux".
"Kvinden med de..."
".. funklende øjne".
Hvad hedder "bvadr" på fransk?
Mens han spillede, forlod jeg kroppen og kiggede ned på mig selv
og tænkte: "Hold op!"
Han viste følelser på en god gammeldags facon.
Det er skuespil. Jeg hader det forlorne halløj.
Derfor friede jeg også til Steve over en billig øl.
- Har du friet? - Skal I giftes?
Hold op. Det er ikke noget.
Jeg er ikke forlovet. Ikke noget stort bryllup.
Ingen brudekjole eller brudepiger. Jeg hader det fis.
Det er op til dig. Enhver brud sin stil.
Hvornår?
Når jeg har fundet et sted, jeg ikke brækker mig over.
Pyt med brylluppet. Jeg vil bare have Steve.
- Miranda... - Det er det, jeg hader.
- Ingen tårer. - Åh gud.
- Jeg kan knap tro det. - Hold op.
Du skuffer mig, Samantha.
Han skrev en sang og spillede den for hende.
- Er det ikke bare romantisk? - Jo.
- Jeg spillede klarinet som lille. - Smag lige engang!
Smager det ikke som rigtig pekan-is?
Jeg kan da godt lade, som om det er den ægte vare.
Uhm.
Det er som i gamle dage. Ingen gør sådan længere.
- Jeg kan også være romantisk. - Det ved jeg.
Du følger mig til Lækkerbiksen hver aften.
Jeg ved, hvad romantik er. Det er ikke forbeholdt udlændinge.
Jeg giver en romantisk aften i byen.
Fin middag.
Det kan jeg love dig. Giv lidt mere.
Jeg vil ikke have, at alle skal stirre på mig.
Fra slik til slæb.
Det skal være os, ikke sådan en kagerædsel.
- Hvordan gør vi det? - Hvad med en bådfart?
Hvornår har vi sejlet sammen?
- Har du en bedre idé? - Pis!
Pis!
Hvor er det typisk.
- Jeg hænger fast. - Kan du se det?
Vi er posefolk, ikke sejlere.
Vi gifter os i svineriet.
Ja, hvis jeg ikke får tyggegummiet af.
FORSØGSHAVE
Sikke en pæn have.
- Ja, den er pæn. - Men ikke plat.
- Hvad synes du? - Jeg hader den ikke.
Kun ét er sværere end at finde et sted.
- Hvad med en gæstebog? - At finde en gave.
Vi bliver otte. Det er til at overskue.
Tænk, at hun skal giftes.
- Sød, ikke? - For tuttenuttet.
- Og smart. - Vi behøver ikke provokere.
Hvad med en hæftemaskine i brunt gavepapir oversmurt med lort?
Vi køber skålen.
Jeg vil fortælle jer noget, og I bliver ikke glade.
Sig ikke, du også skal giftes.
I ved, jeg elsker min krop.
Flotte ben, flad mave, stramme balder...
- Er det den ubehagelige del? - Men efter nøje overvejelse
er jeg måske klar til større bryster.
- Siden hvornår? - Siden virkeligheden gik op for mig.
- Se her. - Er du i "In Touch"?
Er det virkeligheden?
Smith blev kåret som lækreste fyr.
De fulgte ham hele ugen. Jeg er med på billederne.
Det er om onsdagen. Kan I se, hvor små de er?
Det er torsdag. Bittesmå.
Der får de frokost. De er nærmest usynlige.
Ville du lade dig operere?
Var I på Planet Hollywood?
Du er selvsikker og intelligent. Hvorfor ligne en dulle?
Jeg skal ikke have vandmeloner.
Det skal være smagfuldt. Nærmest ligesom... dine.
- De er flotte. - Mine?
Hvad med mine?
De er heller ikke værst. Lad os se.
- Tag på hendes. - Nej.
Nogle dage senere kom regnen.
Hør det her digt.
Og poesien.
"Så længe havde de delt livet, at da sneen faldt
virkede det uendeligt."
"For at fnuggene ikke skulle få hendes øjenlåg til at sitre"
kølede jeg dem med min hånd. De foregav ikke at tro
på min omsorg og slog mod håndfladen
"som sommerfugle."
Det er godt nok tunge sager.
- Har du fået nok? - Nej. Det er smukt.
Vil du høre min yndlingspoesi?
Ja da.
"Cocktails hos Tiffany's kræver klassisk charme."
"Oscar de la Renta, ærmeløs, silke, fin rundskåren kjole
med sort mønstret bælte."
Det er ægte poesi.
Jeg kender Oscar. Jeg siger, du kan lide kjolen.
- Kalder du ham Oscar? - Det hedder han jo.
Du kan ikke lide poesi. Hvorfor?
Undskyld mig. Måske blev vi ikke ordentligt præsenteret.
Mine klummer handler om, at romantikken er død
eller bare forloren.
- Kalder du mig forloren? - Nej, nej.
Jeg føler mig forloren.
Jeg er bare ikke vant til store armbevægelser.
Er der ingen, der har læst digte op
eller spillet musik for dig?
Nej, det er der ikke.
Nå da.
Okay.
- Jeg er helt ude af den. Hvor er du? - Ude at se på brudekjole.
Ikke hvid og elfenben. Ikke noget, der signalerer jomfru.
Jeg har et barn. Den går ikke.
I går læste russeren et russisk digt på engelsk.
- Er det noget, du finder på?
Det lyder skørt, men jeg tror ikke, det er skuespil.
Han mener det.
Det gør det ikke bedre. Hvad med dine følelser?
- Ja, han er et egoistsvin. - Jeg mener det.
Fortæl ham, at al den romantik giver dig kvalme.
- Du er ikke Anna Karenina. - Det kan jeg da ikke sige.
Sig mig en ting.
Hvorfor holder I bryllup?
Hvorfor nøjes I ikke med rådhuset?
Det overvejede jeg, men jeg vil gerne sige "ja" højt
foran Steve og dem, jeg holder af.
- Har du tabt kæben? - Nej, tværtimod.
Miranda, du er mit kyniske holdepunkt.
Bliver du ved at være kynisk?
Ja.
Nu bliver jeg angrebet af et balletskørt.
Vi må have os en lille snak.
DIGTE
Når man bor i New York City
behøver man ikke smøre følelser ind i sukker.
Men er kvinder i New York tilfredse med et sukkerfrit liv?
Vi accepterer fedtfri is i stedet for rigtig is
e-mails i stedet for kærlighedssange, vitser i stedet for poesi.
Ikke sært, det er svært at kapere den ægte vare.
Kan vi lære at fordøje det, eller er vi romantik-allergikere?
Et puis, til tredje ret vil vi gerne have fole gras
og derefter boeuf bourgignon avec légumes å la créme.
Charlotte slugte Harrys "serenade" råt.
Og til sidst plat du fromage.
På tallerken eller fra vogn?
Lad os få vognen. Tout de suite til min skat.
Hvor er du god til fransk.
Jeg har patent på romantik.
For at foretage bryst-research
opsøgte Samantha stedet med det største udvalg.
Nogle var små.
Nogle store.
- Nogle var latterligt store. - Der går min kone.
Mest latterlige var dog de to ved siden af hende.
De siger?
Hvis de bryster ikke er ægte
så giv mig navnet på lægen.
Dr. Bevel er den bedste. De har tjent sig ind i drikkepenge.
Tilbage i det 18. århundrede...
Undskyld. Skulle jeg have haft det pæne tøj på?
Der er premiere på "La Traviata", og du skal med.
Jeg var så tæt på at tage balkjolen på, men lod være.
- Jeg tager hjem og skifter. - Behøves ikke.
Kom.
Pak op.
I aften er det din poesi, der gælder.
Fra bladet. Kan du lide den?
Nu skulle der frådses i romantik.
Det var den mest romantiske, elegante...
Undskyld. Mærkeligt.
...dekadente, syvretters...
Undskyld, skat.
Ah nej.
Går det?
Skat, varer det længe?
Måske.
Helt sikkert. Hvorfor?
Jeg tager det andet.
Når man flotter sig med en syvretters, vil man huske hver bid.
Der var suppen og desserten
og alt det indimellem.
Nu må det være slut.
Romantikken flød fra dem hvert 20. minut...
...resten af aftenen.
- Jeg ville ikke gå derud. - Jeg kan ikke holde mig.
Skide ost.
Den skide ost!
Pas på. Jeg kommer.
En gang dårlig mave var ikke just romantisk.
Nærmere dyb kærlighed.
Der skete noget sært på vej til operaen.
Vent.
Musikken...
Stedet...
Dig...
Er det ikke perfekt?
Skal vi danse?
Det var så romantisk.
Stop! Hun faldt om.
Er du dårlig?
Nej. Det er for meget.
Jeg er amerikaner. Du må skrue lidt ned.
Har hun brug for hjælp?
En quarter pounder med ost. McNuggets...
Stor portion?
- Kan du klare det? - Helt sikkert.
Helt sikkert.
- Undskyld det med operaen. - Det gør vi en anden gang.
Og en anden kjole.
Vil du have en fritte?
- De er franske. - Jamen så...
Jeg tror, jeg er parat til en snurretur.
- Hvis du stadig vil. - Selvfølgelig.
9 dollars og 54 cent.
Der i neon-månelyset
slog jeg mig til tåls med romantikken.
Ville det ikke se latterligt ud, hvis de blev større?
Det er ikke mig. Men jeg lavede hendes før Golden Globes.
Et vinderpar.
Den anden arm.
Jeg skal til noget om to måneder. Er de køreklar til den tid?
De har en knude, de skal have undersøgt først.
- De kan selv mærke den. - Er det Deres spøg?
Desværre ikke.
Det er ikke alvorligt, vel?
Det er sikkert bare en cyste.
Få den undersøgt hurtigst muligt.
På Mirandas bryllupsdag
insisterede Samantha på at hente mig i taxi.
- Hvad går der af dig? - 10th og Sixth Avenue.
- Du er pæn. - I lige måde.
Jeg var til konsultation hos plastikkirurgen.
- Sig, du har ombestemt dig.
Han fandt en knude, som blev undersøgt. Jeg har kræft.
Du... Hvornår?
Den blev undersøgt onsdag. Jeg fik besked i går.
Du får det hele at vide, og bliv nu ikke urolig.
Jeg siger det nu
for ikke at buse ud med det midt under brylluppet.
Gider du tage Fifth? Broadway er helt umulig.
- Jeg lytter. - Ikke et ord til de andre.
Jeg vil ikke ødelægge deres dag.
- Hvad ved du? - At det er kræftceller.
Knuden er lille, og det er godt.
Jeg ved ikke mere, før den er fjernet.
Nyt emne.
Kan du lide mit stinkdyr?
Tak, fordi du fortæller det.
Undskyld, jeg ødelægger dagen.
Jeg skal nok blive rask.
Det er bare...
Jeg vil ikke af med brysterne.
- De er fantastiske. - Ja, de er.
I medgang og modgang...
Elske og ære dig, til døden skiller os ad.
Jeg vil elske og ære dig, til døden skiller os ad.
Det lover jeg af hele mit hjerte.
Miranda.
Jeg, Miranda Hobbes...
...fager dig, Steve Brady...
...som ægtemand...
Se, mor og far bliver gift.
...J medgang og modgang...
...når sygdom rammer.
Jeg vil elske og ære dig, til døden skiller os ad.
Jeg vil elske og ære dig, indtil døden skiller os ad.
Det lover jeg af hele mit hjerte.
Vil I holde disse løfter, som er afgivet foran jeres kære?
Som New Yorks bemyndigede
erklærer jeg jer for mand og hustru.
Kom så. Nu er der fest.
Der er fest!
Kom så.
Der er fest.
Det eneste bryllupsritual, Miranda ikke afskyede
var det, hvor alle spiser. Så det gjorde vi.
- Du ser godt ud. - Tak. Jeg har kræft.
- Hvad? - Har De nok at drikke?
Nej. Lad dem flyde.
Flot farve, din kjole har.
Du prøver ikke at lade som om.
Nu er vi i familie, så jeg vil gerne betro dig noget.
Det skal du ikke.
Da jeg giftede mig med Steves far, var jeg i hvidt.
Det var forkert.
Jeg røg i... én gang.
Steve må ikke vide det.
Da jeg gik op ad kirkegulvet
havde jeg spadseredragt på under brudekjolen.
Hej, mor. Kom og få noget i skrutten.
Nu hænger jeg på Steves mor.
- Hejsa. - Tillykke.
- I er underlige. - Vel er vi ej.
- Vi snakker bare. - Om mig, ikke?
I synes, jeg har underkastet mig.
- Nej dal! - Hvad taler I så om?
Det er din dag i dag.
Glem min dag og sig, hvad det er.
Jeg har brystkræft.
Hvad?
Der ser du. Nu er det min dag.
- Har du brystkræft? - Ingen tårer.
Jeg er skuffet over dig.
Gå tilbage til gæsterne. Vi taler om det senere.
I er mine gæster, og vi taler om det nu.
- Fortæl det helt forfra. - Du er en rappenskralde.
Ja. Og I gør, hvad jeg siger.
Lad mig så høre.
I medgang og modgang... Vi var os selv den dag.
Som Miranda ville have det.
Oversat af Marie Christensen